I vinteren 1924 vendte jeg tilbage til England.
Lady Marchmain havde skrevet til mig i Paris -
- at Sebastian og mr, Samgrass kom hjem til jul efter turen til Østen.
Hun inviterede mig til Brideshead.
Men jeg var nødt til at tilbringe julen hos min onkel.
Jeg rejste to dage senere og ventede. Sebastian var kommet.
Ja, tak... og de to kufferter dér.
Nej, de to dér.
Charles! Glædelig jul. Eller retterev Godt nytår.
Godt nytår, mr. Samgrass.
Sebastian, var du med toget? Jeg troede, du var hjemme til jul.
Der var vrøvl med bagagen. De lovede, den kom den 24., men...
- Hvordan var Egypten? - Det kan du høre om senere.
Dette er fra toppen af passet.
Vi hørte galopperende heste, og to soldater standsede karavanen.
Det er dem til højre.
De kom i sidste sekund. Der var et helt kor forude!
- Et dårligt kor? - Nej, nej, Lady Julia.
Deres folkemusik er vel meget monoton?
Nej, Lady Marchmain, et helt kor af stratenrøvere!
Marodører fra Kemals hær, grækere, der blev ladt tilbage.
Nogle farlige krabater!
Knib mig!
Og så kom De aldrig til... hvad det nu var.
Blev du skuffet, Sebastian?
Jeg? Jeg var der vist ikke den dag.
- Var jeg det, Sammy? - Den dag var du syg.
Den dag var jeg syg, så jeg kom ikke til, hvad det nu var.
Vel, Sammy?
Undskyld...
Det var vores tyrkiske kok Ali Torkut.
Til venstre.
Det er mig i Damaskus.
Det er mig og en irriterende, ung tyrk.
Det her er fra Jeriko.
Tror jeg... Nej, Jerusalem.
Ruiner, muldyr og Dem. Hvor er Sebastian?
Han stod bag kameraet. Og han blev helt god til det.
Ikke sandt, Sebastian?
Det er taget af en kanonfotograf i Beirut.
Der er Sebastian!
- Er det ikke Anthony Blanche? - Vi mødte ham i Konstantinopel.
Han er meget underholdende.
Det er Krak-des-Chevaliers.
- Der er Anthony igen! - Han fulgte med til Beirut.
Det var desværre det hele.
Tak, mr. Samgrass. Det må have været en dejlig tur.
- Har du tid, Bridey? - Selvfølgelig, mor.
Det må have været en spændende rejse.
Ja.
Har du redet på kamel?
Sikkert.
Vil du fortælle mig om Paris, Charles?
Der er ikke nær så spændende, men det går godt for mig.
Hvornår kommer du og besøger mig, Sebastian?
De synes vel, du er pragtfuld?
Forbløffende nok har jeg intet galt gjort.
Lærerne er gode. Jeg ved ikke med de studerende... De går aldrig på Louvre.
Den ene halvdel vil bare have nem succes som Picabia.
Og den anden vil lave reklamer for "Vogue".
Charles...
- Moderne kunst er da bare pjat? - Rent pjat, Cordelia.
Det glæder mig.
Cordelia, lad os få fred.
Er du ikke glad for at være hjemme?
Selvfølgelig.
Du kunne godt vise det! Jeg har sådan glædet mig til det.
Tænk, at I løb på Anthony Blanche!
Ja, tænk engang.
Gode, gamle Antoine. Næsten som i gamle dage.
Undskyld mig, my Lord.
Hvor bliver cocktail-bakken af?
Det er lidt tidligt.
Mr. Wilcox er oppe hos Hendes Nåde, my Lord.
- Så kom med den selv. - Mr. Wilcox har nøglen.
Så send ham ind, straks han kommer.
Ja, tænk at vi løb på Anthony...
Han har ændret sig meget. Du ville ikke have genkendt ham.
I lstanbul havde han et vildmandsskæg.
Hvor fanden bliver Wilcox af?
Det klædte ham ikke. Jeg fik ham til at barbere det af.
Nå, jeg vil alligevel ikke have en cocktail.
Jeg snakker lidt med min gamle barnepige, og så tager jeg et bad.
Charles, har du tid et øjeblik? Der er noget, jeg må forklare.
Mor har bestemt, at der ikke stilles drikkevarer frem.
Vil du have noget, så ring efter Wilcox. Men helst når du er alene.
Jeg beklager.
- Er det virkelig nødvendigt? - Ja, åbenbart.
Sebastian fik et nyt anfald, da han kom til England.
Han var borte hele julen. Mr. Samgrass fandt ham først i går.
Jeg tænkte det nok.
- Er dette mon den bedste kur? - Det mener min mor.
Tag endelig selv en drink, nu hvor han er gået ovenpå.
Jeg ville få den galt i halsen.
Mrs. Hawkins, jeg ledte efter Sebastian. Jeg troede, han var her.
Jeg sagde til ham, at han så dårlig ud.
Al den udenlandske mad... Han kunne vel ikke tåle den.
Han så også ud, som om han tit kom sent i seng.
Han var sikkert ude at danse.
Og hans skjorte skulle syes.
Jeg bad ham give mig den.
Tak, mrs. Hawkins.
Nå, det er dig? Jeg blev helt forskrækket.
Fik du noget at drikke?
- Hvad mener du? - Lad bare være. Giv en slurk.
Jeg havde lidt tilbage i lommelærken.
- Hvad foregår der? - Ikke noget.
En masse. Det kan jeg altid fortælle.
Jeg må hellere klæde om.
Det er sandt, hvad man siger om Levantens køkken.
Det kan virke afskrækkende på uindviede.
Hos patriarken i Trebizond -
- fik vi tilbudt et særligt lækkeriv Fåre-øjne i couscous.
Modbydeligt...!
Jeg forsøgte på græsk at udtrykkev
"Jeg elsker fåre-øjne, men det er ikke gengældt."
De har båret Deres prøvelser smukt, mr. Samgrass.
- Hvem skal på jagt i morgen? - Jeg, hvis jeg må låne Julias hest.
Det må du gerne. Jeg tror, Rex kommer i morgen.
Jeg må vel tage mig af ham.
Undskyld... Sent på den.
- Jeg tager en tur på mr. Beelzebub. - Et uheldigt navn til en pony!
Du forstår det ikke, mor.
Søster Bridget sagde -
- at kan man ride på djævelen, kan man ride på alt.
- Hvor mødes man? Her? - Ja.
Så vil jeg gerne ride med, hvis der er en hest til mig.
Selvfølgelig!
Jeg ville have spurgt dig, men du plejer ikke at have lyst.
- Jeg vil gerne med i morgen. - Det er nemt nok.
Du kan få Tinkerbell. Hun går ganske udmærket.
Nej tak. Jeg vil gerne have whisky.
Det glæder mig, at du vil med. Du har godt af frisk luft.
Mr. Samgrass har fortalt om de prøvelser, I udstod på vejen.
Jaså...?
Kan du huske, da vi måtte dele de tyrkiske grænsevagters måltid?
Nå, jo... Grænsevagternes måltid.
- Skal vi til andagt i aften? - Nej, det synes jeg ikke.
Vi har godt af at komme tidligt i seng.
Jeg må give besked i stalden. Tinkerbell vil lige passe dig.
Du svigter mig vel ikke?
- Se nu ordentlig ud. - Selvfølgelig.
Jeg ville ønske, at jeg skulle følges med dig i morgen.
Du ville ikke få meget jagt ud af det.
Du skal høre, hvad jeg vil gøre.
Ved det første krat forlader jeg Bridey.
Jeg lader hesten trave til nærmeste pub -
- og tilbringer dagen med at pimpe i salonen.
Når de behandler mig som en dranker, så fortjener de at få en dranker.
Og jeg hader rævejagt.
Ja, jeg kan ikke standse dig.
Jo, det kan du.
Ved ikke at give mig penge.
De spærrede min bankkonto allerede i sommer.
Det har voldt vanskeligheder.
Jeg pantsatte mit ur og mit cigaret-etui for at få en glædelig jul.
Så jeg må bede dig lægge ud.
Det vil jeg ikke. Det ved du godt, at jeg ikke kan.
Vil du ikke, Charles?
Så må jeg selv klare mig. Det er jeg blevet ret god til.
Det blev jeg nødt til.
Hvad har du og mr. Samgrass egentlig foretaget jer?
Det har han jo fortalt.
Ruiner, fremmedførere og muldyr...
Det har Sammy foretaget sig.
Og du?
Jeg kan vel lige så godt tilstå det.
Han har jo åbenbart røbet alt om min glade jul.
Jeg stak af fra Sammy.
Det anede mig.
Jeg vandt i kort i Konstantinopel.
Jeg sad og nød tilværelsen i en bar -
- da ind træder Anthony Blanche med skæg og en køn, lille jødedreng.
Anthony lånte mig 10 pund, så jeg kunne flygte...
... lige før Sammy kom farende og fangede mig igen.
Derefter lod han mig ikke ude af syne.
Men i Athen var det let. Vi boede på gesandtskabet...
Og en dag gik jeg bare min vej.
Jeg vekslede pengene, fandt en sømand, der talte "amerikansk" -
- boede hos ham en tid og tog til Konstantinopel.
- Hvad sagde Sammy? - Han blev nervøs.
Han skulle nødig sende Flåden efter mig, så jeg telegraferedev
"Jeg er rask. Send halvdelen af vore penge til Ottoman-banken."
Stakkels, gamle Sammy.
Jeg har næsten ondt af ham.
Jeg tror såmænd, han nød turen på sin egen rædsomme måde.
Og her er jeg så.
- Efter jul... - Jeg ville have en glad jul.
- Lykkedes det? - Det tror jeg.
Jeg kan ikke huske den, og det er da et godt tegn.
Sebastian!
Du vil da ikke have det på? Du er så flot i dit ridetøj.
Gibbs kunne ikke finde det.
Det er lyv! Jeg fandt det selv frem.
- Du lovede det. - Det halve manglede.
Det er lige vand på Strickland-Venables' mølle!
De lader ikke rideknægtene gå med høj hat.
Der kan du se, hvor lidt de stoler på mig.
Det er dem, der er gale.
Nu kan du ikke nægte mig penge.
Mere...!
Sebastian! Din frokost.
Godmorgen, Sebastian.
Så er Sebastian i hælene på ræven -
- og vort lille problem er skrinlagt et par timer.
Jeg har hørt alt om jeres rejse.
Det tænkte jeg nok.
Det ville jeg ikke plage vor værtinde med.
Det hele gik jo bedre, end man kunne vente.
Men jeg skyldte hende en forklaring på Sebastians jule-eskapade.
Du bemærkede nok, man tog visse forholdsregler.
Ja...
Du mente måske, det var overdrevent?
Du har ret.
Især da det går ud over vor egen behagelighed.
Jeg har talt med Lady Marchmain. Tro ikke, jeg lige er stået op.
En lille samtale med vor værtinde...
Denne aften bliver nok mere afslappet.
Ingen af os ønsker vist gårsdagen gentaget.
Mon det er klogt at begynde at slappe af i aften?
Sebastian kan ikke komme galt af sted i dag.
Han har ingen penge. Det har jeg sørget for.
Jeg har hans ur og cigaret-etui. Han er helt uskadelig.
Blot ingen giver ham penge.
Bliver du aldrig træt af det emne?
- Hvorfor gøre sådan stads af det? - Fordi vi holder af ham.
Jeg holder vel også af ham.
Men gid han ville opføre sig som alle andre.
Jeg er vant til ét sort får... far.
Man måtte aldrig tale højt om ham.
Vil mor nu også gøre Sebastian til et sort får?
Hvis han vil drikke uhæmmet, hvorfor så ikke gøre det i Kenya?
Er det bedre, han er ulykkelig i Kenya?
Spil nu ikke dum.
Du forstår mig godt.
Du mener, at det er mindre pinligt for dig?
Hvornår skal du til Paris?
Om en måneds tid.
Jeg er begyndt at savne byen.
Jeg har fået et nyt atelier på Île St.-Louis.
Det er på sjette sal, men udsigten er pragtfuld.
Lyset er helt anderledes i Paris.
Jeg elsker floden og Notre-Dame.
Du må være lykkelig der.
Jeg håber, Sebastian kommer og besøger mig.
Det ville have været dejligt.
Han kommer vel og besøger mig i London.
Det ved du er umuligt.
London er det værste sted.
Selv mr. Samgrass kunne ikke finde ham der.
Vi har ingen hemmeligheder i dette hus.
Han var borte hele julen.
Mr. Samgrass fandt ham, fordi han ikke kunne betale en regning -
- så de ringede hertil.
Forfærdeligt...
Det går ikke med London.
Hvis han ikke kan opføre sig ordentligt her...
Vi må sørge for, han er sund og tilfreds en tid -
- og så sende ham til udlandet med mr. Samgrass igen.
Husk, at jeg har prøvet alt dette før.
Jeg håber, han har det rart i dag.
Svaret lå i luften, uudtalt og underforstået af os begge:
"Du kunne ikke holde på din mand,"
"Sebastian vil også løbe bort, for de hader dig begge to,"
Jeg var nået til et dødt punkt med Julia og Lady Marchmain.
Ikke fordi vi ikke forstod hinanden, men fordi vi forstod for meget.
Emnet var overalt i huset -
- som en brand dybt i et skibs lastrum.
Mor, se Rex' julegave!
Mon den spiser det samme som almindelige skildpadder?
Når den er død, kan man så få en anden skildpadde ind i skjoldet?
Denne frastødende genstand blev en mindeværdig del af aftenen.
En af de småting, der fængsler, når vigtigere ting står på spil -
- og som man husker, når de er glemt.
År senere er det lidt forgyldning, en bestemt lugt, et urs lyd -
- der minder én om en tragedie.
Jeg håber, det er kvartalsdrikkeri.
Det er en byrde, vi kan hjælpe ham med.
Jeg frygtede, at han drak, når han havde lyst, og fordi han havde lyst.
Det var netop det, vi gjorde!
Det gør han stadig, når vi er sammen.
Jeg kan få ham til at nøjes med det.
Plager I ham med plejere og kure, er han snart fysisk nedbrudt.
Det er der intet forkert i.
Ingen er moralsk forpligtet til at blive jagtleder -
- eller til at være sund som 80-årig.
"Forkert", "moralsk forpligtet"... Ren religion.
Den slipper jeg aldrig.
Hvis jeg påtænkte at blive katolik -
- ville jeg være kureret efter fem minutter med dig.
Du kan forvandle fornuftige principper til ren nonsens.
Pudsigt nok har jeg hørt det før.
Af samme grund var jeg aldrig blevet en god præst.
Det er måden, jeg tænker på.
Send ham til Borethus i Zürich.
Borethus er den rette mand.
Han udretter mirakler i sit sanatorium.
De ved, hvordan Charlie Kilcartney drak...
Nej, jeg ved desværre ikke, hvordan Charlie Kilcartney drak.
To hustruer opgav håbet.
Hans forlovede Sylvia krævede, at han blev afvænnet.
Det virkede. Han blev et nyt menneske.
Han drak ikke siden, skønt Sylvia forlod ham.
Hvorfor gjorde hun det?
Charlie blev lidt kedelig, da han holdt op med at drikke.
Men ellers var det en opmuntrende beretning.
Han behandler også seksuallidelser.
Sebastian får nogle besynderlige venner.
Han er meget optaget, men jeg kunne nok skaffe en plads.
Jeg kan ringe i aften.
Jeg tænker over det.
Goddag, Rex.
Hvad er dog det? Hvor modbydeligt!
Det er Rex' julegave til mig.
Undskyld. Jeg kommer altid galt af sted.
Men det må da gøre ondt!
- De kan ikke mærke noget. - Hvor ved du det fra?
Jeg har fået te, men jeg er stadig sulten.
Det var en pragtfuld dag.
I skulle have set, da Jean Strickland-Venables faldt i pløret!
- Hvor er Sebastian? - Han er i unåde.
Iført den rottefænger-jakke... Han lignede én fra en rideskole.
Jeg kunne knapt genkende ham. Gid ingen andre gjorde det.
Er han ikke kommet endnu?
Han er vel faret vild.
Var det Lord Sebastian, der kom?
Ja, han ringede og bad om at blive hentet i South Twining.
Han må være taget til te hos nogen i South Twining.
Han ringede fra hotellet, my Lady.
South Twining? Så er han faret vild!
Min dreng, hvor ser du frisk ud.
Du har haft godt af jagten. Der står drinks fremme, tag selv.
Tak. Det gør jeg.
Det eneste usædvanlige ved det, hun sagde, var at hun sagde det.
Den hest, Bridey...
Den duer sgu ikke.
Den kunne ikke komme over en myretue.
Hvordan skulle jeg kunne følge med de andre?
Bliv ikke siddende for længe, Bridey.
- Skal jeg skænke portvinen? - Ja tak.
Charles, du så den selv...
Du så, hvor ynkelig den var.
Du så den selv!
Et forventet slag, igen og igen, på et ømt sted -
- uden at man overraskes.
Kun en dump smerte og tvivlen om, hvorvidt man kan bære ét til...
Sådan var det at sidde over for Sebastian den aften.
Gå hellere i seng, Sebastian.
Først lidt portvin.
Værsgo. Men du skal ikke komme ind i salonen.
Alt for fuld...
Som i gamle dage...
Herrerne altid for fulde til... at slutte sig til damerne i gamle dage.
"26. april. Fik fat i mere rød emaljelak -"
-"og malede kulkassen, samt de slidte rygge på vor Shakespeare."
- Sebastian er gået i seng. - Det tror jeg også, vi skal.
Jeg bliver oppe lidt endnu, mor.
Kig ind, før du går i seng. Jeg sover ikke. Godnat, Rex.
Lady Marchmain. Tak for den smukke oplæsning.
- Skal De med op? - Ja. Det er vist på høje tid.
Godnat.
Du har pakket, Charles?
Jeg rejser.
Svar mig ærligt... Du ønsker ikke, at jeg bliver her, vel?
Nej, Charles, det gør jeg vist ikke.
Jeg er ikke til megen hjælp.
Nej.
Jeg må hellere sige farvel til din mor.
Jeg har frygtelig meget at bestille, før jeg skal til Paris.
Jeg håber, De tilgiver, at jeg sådan farer af sted i utide.
Så er det altså farvel, Charles.
Farvel, Lady Marchmain, og tak, fordi jeg måtte komme.
Charles...
Der er noget, jeg må spørge dig om.
- Gav du Sebastian penge i går? - Ja.
Og du vidste, hvad han ville bruge dem til?
Ja.
Jeg forstår ikke, hvordan man kan være så hjerteløs.
Jeg bebrejder dig det ikke. Det passer sig ikke for mig.
Mine børns nederlag er mit eget.
Men jeg forstår det ikke.
Hvordan kan du være så rar og på alle måder elskværdig -
- og dog gøre noget så grusomt?
Hvordan kunne vi holde af dig?
Har du altid hadet os?
Hvordan har vi gjort os fortjent til det?
Farvel.
Jeg var upåvirket.
Hendes sorg gjorde intet indtryk på mig.
Det var som at blive bortvist fra skolen.
Jeg ventede at høre hende sige:
"Jeg har underrettet Deres ulykkelige fader,"
Men da jeg kørte, følte jeg, at jeg efterlod noget af mig selv.
Hvor jeg end tog hen, ville jeg savne det -
- og utrøsteligt søge efter det, som man siger, at spøgelser gør.
"Jeg vender aldrig tilbage," sagde jeg til mig selv.
Den dør, jeg havde søgt og fundet i Oxford, var blevet lukket.
Åbnede jeg den nu, var der ingen fortryllet have.
Jeg var kommet op til overfladen -
- efter et langt ophold i havbundens solløse koral-paladser.
"Jeg har opgivet illusionerne," sagde jeg til mig selv.
"Nu vil jeg leve i en tredimensional verden med mine fem sanser,"
Jeg har senere erkendt, at den verden ikke findes.
Men dengang troede jeg ikke, den var svær at finde -
- men lå for enden af alleen.